Ham der Nobu.
Kan du li ham?
- Nej. - Det var det jeg tænkte.
Kan du li en anden?
Tænk ikke på mig, Chiyo-san.
Jeg klarer mig fint.
Mor tænker på at adoptere mig. Min drøm om et hjem går i opfyldelse.
Jeg må gå.
- Vi kan stadig vinde, Sayuri. - Hvordan?
#NAVN?
Glem ham. Det er flere fisk i søen.
- Formanden har været rar. - Nobu og formanden er partnere.
De vil aldrig byde imod hinanden.
Det er tid til, at kaste et større net.
Tænk hvis der var en nat, hvor hundrede mænd ville byde på dig.
- Hvad mener du? - Hvor de kun fantaserer om dig.
Den mest berømte Geisha i Hanamachi.
- Men det er jeg ikke. - Det bliver du.
Hvem har ansvaret for det her?
- Spørg mor. - Jeg spørger hende.
- Hvorfor er Sayuri stjernen? - Det er din egen skyld, du burde øve dig mere.
Hvad gjorde Mameha?
Talte hun alene med direktøren?
Ikke alle Geisha anvender den valuta.
Jeg ser frem til din optræden.
Du ved, jeg elsker at se dig danse.
Alle er her, baronen, Nobu, Hatsumomo og hendes general,
- Andre? - Din gamle ven, dr. Crab.
Storesøster, hvad hvis jeg danser dårligt,
hvad hvis jeg vanærer mig selv, og ingen lægger mærke til mig.
Du bliver strålende.
Det er tid nu.
Sayuri, husker du doktoren?
Jeg håber min optræden, kan glæde dem, doktor.
Du danser med dybe følelser.
Jeg takker ydmygt.
Du er igen i doktorens interesse
Jeg er taknemlig. Hvis du har hørt nogle rygter,
så håber jeg, at du vil følge dine egne råd.
Hvad mener du?
Bed om en andens mening.
Formand. Sayuri gav sådan en lidenskabelig optræden.
Ja, absolut.
Inviterede du formanden til mit hjem denne weekend?
- Det er min årlige blomstfest. - Jeg har sagt, at jeg ikke kunne.
- Jeg har et vigtig aftale. - Ordner en lille plage?
Eller var det en kunstners hemmelighed?
Baron, ville Sayuri ikke se pragtfuld ud blandt dine blomster?
Jo, meget smuk.
- Husk at tage hende med. - Med en ledsager, selvfølgelig.
Jeg er sikker at hr. Bekku vil være imødekommende.
En god ide, men Sayuri skal på teateret.
Jeg forventer, at hun kommer.
Nobu. Du kommer vel på lørdag?
Så lang for at se et kirsebærtræ? Det overlader jeg til formanden.
- Du var vidunderlig i aften. - Undskyld mig.
Hvis du hellere vil blive.
Jeg vil gerne med.
Vær på vagt, hele tiden.
Det er en grund til, at Hatsumomo vil have dig der.
Jeg kender baronen. Han har en svaghed for smukke kvinder.
Og nu er du den mest berømte Geisha i Miyako.
Og den mest eftertragtede.
Sayuri, i dag er selv kirsebærblomsterne misundelige.
Der er noget, jeg ville have sagt til dig.
Jeg ville...
...takke dig for at være opmærksom på Nobu.
Han er en svær mand. Hader fester, og kun små mængder saké.
Og han ser ned på Geisha.
Men han. Han kan li dig.
Fordi du beundrer ham, respekterer jeg ham mere.
Han ville aldrig selv sige det. Han er alt for beskeden.
Vi kæmpede sammen i Manchuriet, da der var en eksplosion.
Han beskyttede mig mod det værste.
Som du kan se, så skylder jeg ham meget.
Nobu har lært mig meget. Tålmodighed for eksempel.
Jeg har forsøgt at lære ham. Du skal redde liv, mens du kan.
Legenden om kirsebærtræet.
Det er derfor Nobu kan li dig.
Vi må ikke forvente lykke, Sayuri. Det er ikke noget vi fortjener.
Når livet går godt, varer det ikke evigt.
Sayuri. Det er du jo.
Jeg har en gave til dig.
Mameha bad mig vise dig min kimonosamling.
Den er ganske ærværdig.
Min farfar og far samlede også på kimonoer.
Jeg har givet nogle kimonoer til Mameha.
Jeg kan godt li, at give smukke piger gaver.
Den er til dig.
Kom, se nærmere på den.
Er den ikke vidunderlig?
Prøv den.
De er for venlig, baron.
Jeg prøver den gerne, sammen med Mameha
- når baronen vender tilbage til Miyago. - Hvem ved, hvornår det bliver?
Tag den nu på. Vær ikke genert.
Bare rolig.
Jeg er vant til at binde kimonoer, og binde dem op.
Vær sød. Hr. Bekku venter.
Bekku venter ikke på nogen.
Vær venligst.
Stop.
Vær venligst. Stop nu!
Sayuri, jeg vil bare kigge.
Det skader vel ikke.
Alle mænd vil se.
Jeg hørte rygtet.
Så skødesløs!
Du har ødelagt vores planer!
- Jeg har ikke gjort noget. - Fornærm mig ikke!
- Jeg kender baronen. - Han gav mig en kimono.
- Solgte du dig for en kimono? - Jeg solgte ikke mig selv.
I dag tager jeg imod bud, for din mizuage.
Hvilken pris kan jeg håbe på, når rygtet går om dig?
Han kiggede kun på mig!
Du vil blive undersøgt under mizuage ceremonien.
- Hvis du er værdiløs... - Jeg er ikke værdiløs!
Jeg er ikke værdiløs!
Hvor lang tid varer auktionen?
Hvem vil have en blomme, når nogen allerede har bidt i den?
Hvad står der? 20 yen? 30?
Det kan ikke passe.
Du er vel enig i, at jeg har vundet væddemålet.
Sayuri skriver historie.
Ingen mizuage har været solgt for mere. Ikke engang min.
15.000 yen?
Uroligt!
Intet af det går til Sayuri.. eller til dig Mameha.
Alt går til denne okiyan. Alle 15.000 yen.
Jeg forstår ikke.
At Sayuri, du vil arve det som min adopterede datter.
- Hvad? - Du skulle lige vove!
Jeg gør, hvad jeg vil.
Men du lovede okiyaen til Pumpkin!
Se på hende! En Maiko med uskylden i behold.
- Kan du ikke adoptere os begge to? - Stille, Sayuri!
Jeg er ikke skør.
Pumpkin ville blot være Hatsumomos marionetdukke.
Hvor lang tid, før du smider os ud på gaden?
Jeg har givet dig mit liv!
Hvem har betalt for dine klæder, din mad og tobakken i din pibe?
Overdriv nu ikke!
"- Du har aldrig haft en ""danna"". - Sig det ikke!"
"Du valgte en usle ""Koichi"", som kigger gennem dit vindue om natten."
Det er ikke som en Geisha.
Mere som en luder.
Desuden er du ved at blive gammel.
Men Sayuri.
Sayuri er bestemt, til at blive en legende.
"Min kære ""Oka-san"""
Vi får at se...
Sayuri, dit værelse er for lille. Tag Hatsumomos.
Fra nu af, hedder du Nitta Sayuri.
- Jeg lykønsker jer begge. - I lige måde.
One-san!
Alt hvad vi ønskede, fik du til at ske. Tak.
- Må jeg spørge hvem? - Dr. Crab.
- Blev Nobu skuffet? - Han deltog ikke i auktionen.
Det er imod hans principper.
Dr. Crab bød imod baronen...
...min baron.
Vil du vide sandheden, Sayuri?
Han var den højst bydende.
Tilgiv mig, men jeg lod dr. Crab vinde.
- Jeg tror, at du forstår hvorfor. - Jeg er uskyldig, jeg sværger.
Ja, selvfølgelig. Ingen mand ville byde så meget, for noget han allerede har taget.
Det var min egen skyld. Jeg beskyttede dig ikke.
Fejrer dette øjeblik, Sayuri.
I nat lyser alle lamperne i Hanamachi for dig.
Min datter.
Du er en fuldværdig Geisha nu.
Hvad laver du i mit værelse?
Jeg ville lykønske dig.
Gå væk herfra!
Men, lille Chiyo?
Se hvad jeg har fundet.
Hans initialer.. Hvor elegant.
Du har gemt din kærlighed længe nu.
Det er noget alle Geisha må ofre.
Er det her du gemmer den? Nær dit hjerte?
Læg det tilbage!
Mor! Pumpkin!
Det kunne være mig.
Nu er jeg husets Geisha.
Jeg kunne være hende. Er vi så forskellige?
Hun elskede engang. Hun havde håb.
Jeg ser måske på min egen fremtid.
Indtil den rigtige fremtid, falder ned fra himlen.
Stop!
Har du set Sayuri?
Nej, Det ved jeg ikke.
Formand.
De sender os væk, men siger ikke hvor.
Osaka, men I må ikke tage af sted.
Byen er et hovedmål. Hent jeres ting, hurtig.
Nobu og jeg forsøger, at finde et sikkert sted til så mange folk som muligt.
Her, arbejdsbeviser, som sygeplejersker.
- Jeg har en ven som er chef kirurgi. Hvad med Sayuri?
- Kan vi ikke gå sammen? - Bare roligt. Det bliver taget om hende.
Sådan.
Følg mig, Sayuri!
Det her er Aima. Han tager dig til bakkerne.
Nobu har en ven der. En kimono-skrædder.
Hvis nogen stopper dig, vis dem den her.
- Skal jeg gå? - Det ligger fjernt, du vil være i sikkerhed.
Hvad med dig? Osaka var jo farlig.
Vores fabrik ligger der. Jeg har intet valg.
Jeg vil hilse og takke Nobu-san.
Et helt år uden nyheder.
Undtagen nyheder om død. Nederlag. Skam...
Rygter om byer, opslugt i røg.
Så gik endnu et år...
...og endnu et.
Indtil det gamle liv, var et drømmeliv.
Var jeg nogensinde en Geisha?
Dansede jeg nogensinde med en vifte i min hånd?
Hvem holder en vifte nu?
Eller maler deres læber?
Og så gik endnu et år...
...ingenting.
Ris... Arbejde...
Ris... Arbejde....
Sayuri!
Sayuri! En mand fra Osaka vil møde dig!
Nobu-san!
General Tottori var fanget og tiltalt for krigsforbrydelser.
Baronen mistede sin formue, og begik selvmord.
- Hvad med okiyaen? - Hr. Bekku er borte.
- Men de andre... - Tante og mor?
Ubrydelig som altid.
Og formanden?
Som man forventer det.
Det her er alt, der er tilbage af vores fabrik.
Jeg beklager, Nobu-san.
Sauyri..
Vi vil genopbygge, men vi har brug for din hjælp.
- Hvad kan jeg gøre? - Et sted under de pjalter...
er du stadig den største Geisha i Miyao.
Hvis et træ ingen blade eller grene har, er det så stadig et træ?
Med intet end sten, kan jeg stadig kalde mig for en forretningsmand?
Jeg skulle have taget mig bedre af dig
Du reddede mit liv.
Jeg står i gæld til dig.
Formanden og jeg har brug for amerikansk finansiering.
Det er en mand, en oberst Derricks, som har magten til at give os kontrakten.
Jeg viste ham, et billede af dig.
Han bad om at møde dig.
Jeg er ikke en overbevisende mand, Sayuri.
Men hvis du og nogle få Geisha, tager jeres kimonoer på og slutter til os.
Kan vi vise amerikanerne, hvor gæstfrie vores land er.
Jeg ville ønske jeg kunne, Nobu-san.
- Men det var for længe siden. - Jeg tvivler ikke, Sayuri.
Du kan stadig smelte en mands hjerte.
Uanset hvor stor modstand du møder.
Jeg plejer ikke at bede.
Men hvis du gør det...
så vil formanden og jeg, være meget taknemlige.
Formanden har brug for mig.
Men jeg var langt fra den Geisha, jeg engang var.
Hemmeligheden fra vores hemmelige verden, var nu postkort for pigerne hjemme.
Hvilken som helst gadetøs med sminke, og kimono kunne kalde sig Geisha.
Jeg ledte efter den eneste der kunne hjælpe mig.
Mameha.
Krigen havde sat sine spor.
Alt omkring hende, var mindre end før.
Da baronen tog livet, blev jeg desperat.
Hvad kunne jeg gøre?
Jeg solgte min kimono, og byttede mine smykker for rationer.
Det var svært i begyndelsen. Men jeg vænnede mig til det.
Nu tjener jeg penge, på at udleje værelser.
Jeg vil ikke jage fortiden.
Det vil være godt for dig.
- Hvordan? - For at minde dig om
at du kunne få en mand som baronen, ned på knæ med et enkelt blik.
Jeg beholdte en kimono.
"Baronen gav mig den, da han blev min ""Danna""."
Tak, storesøster.
Hvad ved vi om, at underholde amerikaner?
Chiyo-san! Er det dig?
Jeg ved, jeg ikke har ret til at bede dig om en tjeneste.
- Jeg ryger kun Chesterfield nu. - Jeg har længe ville undskylde dig.
- Angående okiyaen. - Soldaterne ville have at jeg sang...
- Den skulle have gået til dig. - Frank Sinatra, Dinah Shore...
- Kan du tilgive mig? - Sayuri, lad være.
Sandheden er at,
jeg hellere vil tygge sand, end at vende tilbage til det.
Så du er ikke vred på mig?
Tænk ikke på mig.
Jeg har flere kunder, end jeg kan klare.
Du virker så vant til disse amerikanere.
De er nogle svin!
Så, hvem er denne oberst? Det lyder som en af spidserne.
Han har magten til at godkende amerikanske investeringer
for Nobu og formanden.
Så, betaler han os med amerikanske dollars?
Kontant?
Spild ikke min tid.
Tror du jeg er naiv? Jeg vil have 60 pakker Lucky Strike.
Ellers går jeg til sergent McFee.
Jeg måtte blive en Geisha igen.
Mor genåbnede okiyanen, men min pudderdåse var tom.
Mit kul var blevet til støv.
Dog var det min eneste chance, for at se formanden igen.
Ville han lægge mærke til mine slidte hænder, og mine slidte silker?
Nu er du dig selv igen.
Verden havde forandret sig helt. Havde han også det?
Ville jeg endelig finde styrken til at fortælle ham, hvad jeg følte?
Se engang, Sayuri. Det er som om krigen ikke skete.
Jeg er glad for at formanden er uskadt.
- Jeg undskylder for, at bede dig om dette. - Nej
Det er intet jeg kan gengælde for deres godhed.
- Jeg ville have sagt.. - Sayuri!
Må jeg præsentere oberst Derricks.
Konichiwa.
Du er smukkere i virkeligheden.
Mine folk, løjtnant Hutchins.
Sayuri er en af østens mysterium.
Et mysterium, som du måske kan løse?
Må jeg? Ja selvfølgelig.
Stå stille.
Hey, hvem vil ha' whisky?
Du har vel ikke begyndt at feste uden mig?
Må jeg præsentere, Pumpkin.
Mine herrer.
Længe siden. Du har slet ikke forandret dig.
Må vi gøre jer selskab?
- Ja, tak. - Det her, kan jeg vænne mig til.
Hjemme er et bad ikke andet, end en bruser og et koldt håndklæde.
Her er alt så rituelt.
Det er kunsten at gøre vaner til nydelse.
Sagt som en ægte Geisha.
Hvis vi laver forretning sammen, besøger vi dig måske engang.
Jeg vil se de forenede stater.
Jeg kender en lille leg, vi kan lege.
Den hedder Sandhed og løgn.
Den leg kender jeg. Der hjemme kalder vi det ægteskab.
Nej, jeg mener det. Lyt nu godt efter.
- Sayuri kender reglerne - Det gøre alle kvinder.
Hver person siger to ting. En er sandt, den anden falsk.
Hvis du gætter rigtig, skal løgneren betale.
Så det kan betale sig at tabe?
Ok, jeg starter.
En dag i Sapporo, hvor jeg blev født, fangede en fisker en token-fisk.
Den anden historie er den sande. Og jeg har endnu ikke hørt den.
Hvordan vidste du det?
Det er din skyld, hvis jeg drukner.
Disse Geisha er eksperter i kunsten af bedrageri.
Jeg er ekspert på en ting, og kun en ting.
Saké!
Sayuri, den mest sande historie du kender.
Engang da jeg var lille,
i udkanten af Sunogawa,
var der en smuk fremmede, som bød mig på sød is.
Sayuri, jeg tror vi må stoppe legen. Hvis hun får mere saké besvimer hun.
Det er en sand historie.
Så. Hvad er proceduren?
- Undskyld mig? - Hvis jeg vil møde dig privat.
Jeg beklager oberst, men det er ikke normalt for en Geisha.
Er det et spørgsmål om pris?
Hvis jeg havde en pris, havde du ikke råd til det.
Jeg så jer hviskede. Du har arrangeret noget!
- Hvad har du lovet ham? - Dit selskab, ikke andet!
- Han forventede mere. - I så fald havde jeg skaffet en luder.
Hvad er det du siger?
Forstår du ikke, at jeg vil have dig for mig selv.
Du har ruineret mig!
Inden vi mødtes, var jeg en disciplineret mand.
Jeg skulle ikke, havde bedt dig komme.
Formanden var imod det.
Jeg skulle have lyttet til ham.
Jeg undskylder, Nobu-san.
Jeg skulle ikke have troet, at du ville give mig væk.
Så du har ikke lavet nogle aftaler med obersten.
Fornærm mig ikke!
Hvis han skriver under på kontrakten. Så bliver jeg en rig man igen.
Der er intet jeg hellere vil, Sayuri.
"End at blive din ""Danna""."
Jeg skylder dig allerede meget.
Jeg vil ikke afvises. Vi er bundet til hinanden.
Jeg ved, at du også føler det.
Jeg vil ikke vildlede dig.
Sayuri?
Jeg bryder ikke om at se ting, jeg ikke kan så.
Jeg var et fjols, at give Nobu min opmærksomhed.
Du kan ikke afvise ham. Du må ikke!
- Han beskyttede dit liv! - Ejer han det så?
"Sayuri, jeg ved hvordan det er, at leve uden en ""Danna""."
- Jeg vil lave noget andet. - Udleje værelser.
Tigge sig til mad? Vil du have sådan et liv?
Jeg vil have et liv, som er mit!
Nobu har kun været venlig mod dig.
- Jeg vil ikke mere venlighed. - Hvad?
Hvad mere kan vi forvente?
Du havde følelser for baronen, ikke?
Det tillod jeg mig ikke.
Lyv ikke for mig.
- Du lærer med tiden. - Jeg vil ikke lære.
Vi blev ikke Geisha, for at følge vores egne vej.
Vi bliver Geisha, fordi vi ikke har andet valg.
- Pumpkin. - Hvad er der galt?
Nej, jeg vil bare bede dig om en tjeneste.
- Spørg. - Klokken 9, tag Nobu med til poolen.
Ikke et minut før, eller efter. Okay?
Og sig ikke til Nobu, at jeg venter på ham der.
- Er det en overraskelse? - Ja, det er en overraskelse.
- Vent. - Skal vi gøre det, eller ikke?
Formand!
Hvordan kunne du? Du ved ikke, hvad du har gjort.
Men det gør jeg.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor tog du formanden med?
Fordi jeg ved, hvad du føler for ham.
For længe siden, tog du noget fra mig.
Det eneste jeg nogensinde ville ha.
Nu ved du, hvordan det føles.
Hjertet dør, en langsom død.
Tapper alt håb, som træet fælder sine blade.
Indtil der ikke er mere.
Intet håb. Intet tilbage.
Hun malede hendes ansigt, for at skjule det.
Hendes øjne er som et dybt hav.
En Geisha skal ikke ønske noget.
En Geisha skal ikke føle noget.
Geishaen er den flydende verdens kunstner.
Hun danser.
Hun synger og underholder dig.
Hvad end du ønsker.
Alt andet er skygger.
Resten er hemmelig.
Sayuri, skynd dig. Tehuset har lige ringet.
Du skal møde en meget vigtig kunde.
- Hvem? - Det er sikkert Nobu.
Ja, han bliver en af de rigeste i Osaka.
Han vil hædre hans løfte.
"Og blive din ""Danna""."
Det var på tide.
Endelig får jeg noget tilbage, fra min investering.
Geiko, en dag bliver du måske lige så heldig.
Det er en Geishas højeste drøm.
Formand. Hvor er Nobu-san?
- Han kommer ikke. - Er der noget galt?
Han ved hvad der sker. Han tilgiver ikke.
Formand. Det som skete på øen.
Du behøver ikke at forklare.
Jeg har bragt skam over mig.
- ud over enhver tilgivelse. - Nej.
Det er mig, der skal tilgives.
Jeg forstår ikke.
Måske, hvis du kendte sandheden.
Sandheden?
For mange år siden,
var jeg på vej til teateret.
Så jeg en lille pige, græde ved Sunagawa floden.
Jeg stoppede og bød hende på sød is.
Vidste du, at jeg var den lille pige?
Undrede du aldrig, hvorfor Mameha tog sig af dig?
Mameha kom til mig, på grund af dig.
Du skulle have sagt det for længe siden.
Hvad kunne jeg gøre?
I skyldte Nobu mit liv.
Og da jeg så, at han havde chancen for at blive lykkelig med dig.
Stod jeg stille.
Men det kan jeg ikke længere.
Jeg håber,
at det ikke er for sent.
Vær ikke bange, for at se på mig, Chiyo.
Forstår du ikke?
Hvert skridt jeg har taget,
siden jeg var den lille pige på broen,
har været for at komme nærmere dig.
"Du kan ikke sige til solen, ""mere sol""."
"Eller til regnen, ""mindre regn""."
For en mand, kan en Geisha kun være en halv hustru.
Vi er nattens hustruer.
Og selv at kende godhed, efter så mange ugerninger.
At forstå, at en lille pige med mere mod, end hun anede.
Skulle få sine bønner besvaret.
Kan det ikke kaldes lykke.
Trods alt, er dette ikke en kejserindes erindringer.
Heller ikke en dronnings.
Det her er en anden slags erindringer.